Fantastisk.
Prinsen inviterer deg over.
Gå, Marco!
Ja.
- Hvem er det? - En usedvanlig mann.
Han er Lu-Tse-Yu, sjef for det keiserlige trykkeriet.
Hva betyr det?
Jeg vet at bøker kopieres for hånd i deres land.
Han-kineserne har oppfunnet maskiner-
- som reproduserer bøker i tusenvis av eksemplarer.
Se her! Dette er det vi kaller en almanakk.
En samling av den keiserlige astrologs varsel for alle årets dager.
Den utgis før sommeren er over.
Ingen kineser klarer seg uten.
Det er en veiviser til et bedre liv. Beskyttelse mot uhell.
Alle våre bøker kommer fra han-folket.
Vi mongoler har aldri hatt et alfabet.
Vi lærer historie og poesi gjennom sanger-
- som overføres fra generasjon til generasjon.
Det er et lykkelig land. Her kan alle lære å lese.
Bøker er ikke et privilegium for de få, som i mitt land.
Alt her er så rent, så vakkert.
I perfekt harmoni.
Hvis du lytter nøye-
- hører du at et fjern drønn av krig forstyrrer harmonien.
Hvilken krig?
Kina er delt i to.
Nord - alle disse områdene - styres av storkhanen.
Sør styres av keiser Duzong av Song-dynastiet.
Akkurat nå, mens vi fester her-
- marsjerer storkhanens hær langt inn i de sørlige områdene-
- for å angripe Song-dynastiets forsvarsstillinger.
Mye broderlig blod vil renne.
La oss drikke. For Natigai, vår gud.
For fred.
Kom, Marco!
Jeg vet hvor jeg kan finne en sal og et par sikre telt.
Jeg er glad du ikke viste frykt.
Munken hadde steget i været, så det var ikke rart at sjamanen gjorde det.
Selv ikke da kobraen hveste?
Jeg lurte hvordan han fikk oss til å se og høre det som ikke var.
Du er her, men din sjel er på reise. Hvor hen?
Unnskyld, store herre.
Hva er den tingen der?
Et instrument som teller timene. Den måler tiden.
Fantastisk. Da behøver dere ikke å følge med solen.
Blir du alltid så lett distrahert?
Nei, men det var noe nytt. Alt nytt fascinerer meg.
Hvor var det lamaklosteret? Vis meg!
Der.
Det var veien vi...
Nei, det er feil.
- Den veien er avmerket feil. - Er du sikker?
Ja, vi prøvde den. Klippene blokkerer passet. Vi måtte følge denne dalen.
Verken din far eller din onkel husket det.
Keiserinne Chabi har rett.
Du husker områdene du har reist gjennom, bedre enn noen hun har møtt.
Jeg husker det som interesserer meg.
Er du ukomfortabel?
- Jeg er ikke vant til å knele. - Det har jeg merket.
Du kan sitte eller stå som du vil, men bare når vi er ensomme.
Fortell meg: Hva interesserer deg?
Det meste. Folks skikker og tro.
- Livsformer. Mange ting. - For eksempel?
Hvordan man dyrker planter.
Pleie av syke og eldre. Hvordan barn undervises.
Handel: Bomull i Kashgar, perler i Bagdad og så videre.
Utvinning av metaller eller edelstener eller uvanlige ting som asbest.
En type stoff som ikke brenner. De fleste tror det er salamanderhud-
- men det er et mineral som man vever tråder av.
Jeg har sett det i Chinghin-fjellene.
Villsauene i Pamir-fjellene med horn som er seks håndflater lange.
Jak, fjelloksen, med den høyt verdsatte halen.
Og det som ligger bak historier og legender.
Hva som gjør folk sterke eller svake, bestemte eller usikre.
Husker du alt dette?
Jeg gjør notater for å huske. Om f.eks. viktigste lokale produkter-
- tiden det tar å krysse et område, avstanden mellom byer...
- Og så er det... - Hva da?
Hver by, hvert sted, sender ut signaler til øynene.
Gaters og veiers mønstre.
Rader av trær, mønstre av åkrer og plogfurer.
Som viser om folk har ordenssans og er stolte over sitt arbeid.
Ja. Det minner meg om Venezia. Mor sa-
- at klesvasken som henger til tørk, forteller noe om familiene.
"Se på det lappetøyet."
"At det er utført så omhyggelig, viser at det fins verdighet."
"Selv blant de fattige."
"De klærne er husholdningens fane."
Hører du det, Chinkin?
Det er nettopp det signalet øynene og ørene oppfatter-
- når de styres av en våken sjel.
Denne typen informasjon trenger en hersker for å forstå sitt folks sjel.
Deres levemåte bak husets vegger.
Deres evne til dyrke jorden.
Så hvis et område skulle rammes av sult-
- vet man hvor det kan finnes mat som kan avses.
Det vi trenger, er presise opplysninger, og vi må studere dem.
Vi må kjenne vårt land og vårt folk bedre.
Kaidu Khan sier at...
Kaidu? Hva sier han?
- At det en hersker må reise. - Hva mer sier min nevø?
- Jeg håper det ikke er upassende. - Fortsett!
Kaidu sier at gode mongoler ikke må være langt fra sine hester.
Dermed er de uovervinnelige.
Tilgi meg! Jeg mente ikke å fornærme.
- Han snakket i god tro, far. - Det vet jeg. Ikke vær redd!
Altfor mange er beredt til å jatte med meg.
Det er forfriskende å møte en som kan si ting rett ut.
Jeg beundrer Kaidu. Han er en sann mongol.
Men han forstår ikke.
Jeg skal si noe som dere begge bør huske.
Du, Chinkin, fordi du en dag skal etterfølge meg.
Og du, Marco, fordi du kanskje skal tjene ham.
Og det er:
Verden kan erobres fra hesteryggen, men ikke styres fra den.
Nå, Marco, mens du husker det-
- vil jeg at du skal rapportere til Phags-pa.
Fortell ham alt du vet!
Våre kinesiske kartografer er fremragende, men noen kart er foreldet.
Si hvilke endringer som er nødvendige! Jeg er takknemlig for det.
Å gjengjelde din vennlighet mot min far og onkel er belønning nok.
Han er ikke bare keiserinnens yndling-
- men er også venner med Chinkin og storkhanen.
Yndlinger har mest nymotens interesse. Det gir seg snart.
Khanen og keiserinnen er nå fascinert-
- over den unge utlendingens sjarm og dyktighet.
Keiserinnen behandler ham som om han var sendt fra hennes nye gud.
Polo-brødrene skulle ha hatt med seg prestene khanen ba om.
Jeg hadde beseiret og ydmyket dem med vår tros styrke.
I stedet har de med denne unge mannen-
- og deres overtro.
Det er khanens bueskyttere.
Deres buer er ufeilbarlige i krig og jakt, men vanskelige å mestre.
Jeg har aldri sett slik skyting. Kan jeg prøve?
Trekk!
Skyt!
- Jeg kan ikke spenne den. Umulig. - Det tar tid å lære.
Men du kan, Chen Pao. Vis meg!
Jeg får ikke lov. Jeg er kinesisk.
- Jeg tillater. - Jeg er kinesisk.
Jeg er venetiansk. Det spiller ingen rolle.
Vi får ikke bruke våpen.
Jeg vil lære. Buen og hesten er mongolenes styrke.
Ved å lære deres skikker og tradisjoner lærer jeg mer om Kina og folket.
- En dag kan jeg fortelle mitt folk. - Så hæren kan følge deg?
Sett deg!
Hans hellighet paven, min religions storkhan-
- sier man må bygge broer mellom folk.
Åpne dører til forståelse. Det fører til fred og forbrødring.
- Vi kan lære av hverandre. - Ja, herre. Hvordan kan jeg hjelpe?
- Ikke kall meg herre! - De har bedt meg tjene deg.
Prima, når vi er alene, kan du kalle meg Marco.
Som du befaler, herr... Marco.
Vis meg hvordan jeg spenner buen! Jeg var en brukbar bueskytter.
Ikke hold buen ut og dra strengen mot deg! Det krever for stor kraft.
- Hva skal jeg gjøre? - Motsatt av vanlig.
Hold buen ved høyre øre og strengen med høyre hånd! Skyv buen fra deg!
Klarte det.
Prins Chinkin vil se deg.
Min venn Chinkin. Jeg skylder ham alt mye.
Jeg hører det, men vokt deg for overdrevet fortrolighet!
Livet ved hoffet er ikke så enkelt.
Den mektige Phags-pa mistror vår vestlige innflytelse.
Også Yelu Zhu-
- keiserlig kansler hvis familie har tjent khanen siden Dsjengis...
Vei dine ord på gullvekt! Bruk dem forsiktig!
Vi blir godt behandlet fordi vi har opptrådt fornuftig.
Ikke ødelegg det ved å opptre overdrevent fortrolig!
Det står for mye på spill.
Hjelp! Chen Pao, kom her!
Alle sammen!
Hjelp meg å holde ham!
Chen Pao, kom her! Kom tilbake! Hjelp meg!
Åpne munnen!
Bit hardt! Bit!
Bra. Prøv å slappe av!
Slapp av! Det går bra.
Ta ham!
Ikke flytt ham! Da får han et anfall til.
Vi bringer ham til den store Kublai.
Hva skal de tro?
I det riket min bestefar Dsjengis Khan grunnla-
- ville han bli henrettet, revet i filler av sultne ulver.
De keiserlige vakter har streng ordre-
- om at alle som ser et av disse anfallene-
- eller får høre om dem, uansett grunn-
- blir henrettet umiddelbart.
Mine vakter leter etter tjenerne nå.
Når han blir funnet, blir han henrettet, sammen med de andre.
Og så er det deg.
Du ber i det minste ikke om nåde.
Det gjør det lettere. Så prøver du å hjelpe.
Jeg vet at du i ditt hjerte forakter min sønn.
Det gjør jeg ikke.
Chinkin er min venn. Jeg forakter ham ikke. Hvorfor skulle jeg?
Han tilbød meg vennskap som velkomstgave.
Giulio, min eneste andre ekte venn, som reiste med oss, er død.
Etter det har jeg ikke hatt noen egentlig venn.
Og jeg trodde Chinkin...
Du tar feil.
Du snakker om fallesyken som en pest.
Mange har lidd av det. Berømte menn.
Aleksander den store, Julius Cæsar, den edleste romer.
Aleksander, keiseren?
Det er en lidelse. Den ødela dem ikke. Og påvirket ikke deres liv.
De er perfekte krigere. Hele verden ser opp til dem.
Begge hadde fallesyke. Den lærde fader Anselmo lærte oss på skolen.
Han se det ikke var noe å skamme seg over.
I gamle dager var det ansett som et tegn på storhet.
Min sønn har et tegn på storhet.
Mester Marco vil inneha en ærefull posisjon ved mitt hoff.
Han skal ha adgang til meg til enhver tid.
Hans ordrer skal adlydes.
Du har visst mistet beltet.
Ta dette!
Luftens ånder er rastløse.
Været endres og kan ha forårsaket uorden nylig.
Skal jeg innkalle sjamanen til å løse opp skyene?
Nei, sommeren er over.
Vi skal vende tilbake til Khanbalik.
Der er prins Chinkin med sitt tegn på storhet.
- Prinsen ser ut til å ha kommet seg. - Han kommer seg aldri.
Han blir aldri en verdig etterfølger etter den store Kublai.
Chinkin blir mindre mongolsk hver dag.
Mer forgiftet av utenlandske ideer og religion.
Og Chabi vil overbevise storkhanen-
- om at oljen fra den kristne gud har mirakuløse krefter.
Vokt deg for overtro!
Storkhanen leker med det, men Chinkin er svak.
Og filosofien som opphøyer svakhet, appellerer til ham.
Noe må gjøres. Den dårlige innflytelsen må fjernes.
Det farlige båndet må brytes.
Marco, kom med meg! La oss ri av sted!
Muren begynner i nord.
Den er visst over 6 millioner skritt lang.
Og enkelte steder bred nok til å ri okser med kjerrer.
Utrolig, om jeg ikke hadde sett det.
- Hvem bygde den? Og hvorfor? - Kineserne.
For 1000 år siden, for å beskytte Nordvest-Kina mot barbarer.
- Barbarer? - Ørkenbarbarene. Mongolene.
Nå er den bare et monument, et minnesmerke fra fortiden.
Duspurte hvem som bygde den store muren.
Noen vil si det var Kinas keiser.
Himmelens sønn. Men det var ikke ham.
Det var hundretusener av slaver. Fengslede.
Hundre års tvangsarbeid.
Og tusenvis av dem døde.
Denne muren er deres grav.
Steinene er sementert med deres blod.
De bygde den. De bør æres.
Det er en historie om en vakker kvinne, Meng Chiang Nu.
Hennes mann var dømt til arbeid på muren.
Hun kom for å se ham en siste gang.
Da hun fant ut at han hadde arbeidet seg til døde-
- gråt hun så sårt-
- at det åpnet seg en revne i muren som aldri er lukket.
- En bedrøvelig historie. - Mer enn det.
Chen Pao er drept.
Din kinesiske tjener, Chen Pao...
Hva med ham?
Han er henrettet.
Storkhanens ordre om å spare ham kom for sent.
Hvis dere kan tolerere og forstå folk med annen tro-
- hvorfor behandles kineserne så brutalt?
Jeg har ikke noe ønske om å etterfølge far før tiden.
Men det er fremfor alt én ting-
- jeg skal prøve når min tid kommer: Å lære alle-
- at vi er ett folk.
Vårt eneste fremtidshåp er-
- at vi mongoler en dag ikke blir sett på, eller ser på oss selv-
- som erobrere av eller inntrengere i fremmede land.
Men som sønner av samme mor, Kina.
- Kan ikke storkhanen gjøre det nå? - Det er for tidlig.
Khanen kan ikke betro ledende stillinger til han-kineserne.
Hva med trykkeren? Lu-Tse-Yu. Din far later til å respektere ham.
Han er en lærd mann.
Lærere, filosofer, kunstnere og diktere.
Tusenvis av dem tjener storkhanen.
Men alle betydningsfulle stillinger gis til mongoler og fremmede-
- som er trofaste av egeninteresse.
Blir storkhanen kastet, blir de det også.
Utlendinger som min far, min onkel og meg?
Ja, men det er forskjell mellom utlendinger og fremmede.
En venn er aldri en fremmed.
Det er mange fremmede i høye stillinger. Ahmed er mektigst.
Han som styrer riket?
Han er regent. Når far ikke er i Khanbalik.
- Hvordan er han? - Han er turkmener.
Dugelig. Lydhør for alle min fars ønsker.
Vi møter han i morgen når vi ønskes tilbake i Khanbalik.
Khanbalik, høsten 1275
Jeg har den ære å bringe store nyheter, mektige herre.
Hæren under general Bayan har nedkjempet siste motstand fra Song.
Keiser Duzong har gått i skammelig eksil og forlatt keiserinne og barn.
Hele Sør-Kina er nå samlet under ditt styre.
Ett stort land, ett rike, det mektigste under solen.
Store khan.
Det bekjempede Songs faner bøyer seg for din overlegenhet.
Reis deg, Bayan, rikets sverd.
Fra i dag av har du myndighet over alt du har erobret.
Jeg utnevner deg til regent for min sønnesønn Timur-
- som jeg betror den trone som en gang tilhørte Song.
Og dette er den unge mester Marco som vi har hørt så mye lovende om.
Min sønn. Ahmed er vår velgjører og beskytter i Kina, Marco.
Og venn, håper jeg. Sitt ned!
Det er sjelden man finner slike dyktige rådgivere-
- som din far og onkel, unge mann.
Du har mye å leve opp til.
Alt jeg kan, har jeg lært av dem.
Godt sagt. En skarp hjerne.
Det er skjedd mye interessant, særlig innen silke- og krydderhandel.
Vi har fått mange verdifulle kontakter på vår reise.
Ideer og prosjekter min sønn har notert.
Som du ser, er han kvikk i oppfatningen.
Med erobringene i sør-
- er det økte muligheter for nye markeder og råvarer.
Snart har jeg en oppgave for deg også, unge Polo.
Men jeg forstår du er knyttet til prins Chinkins husholdning.
Prinsen setter deg høyt. I likhet med storkhanen.
Han sier du er den eneste som har turt å si at han tar feil.
Jeg glemte hvem jeg snakket med.
Utvilsomt.
Jeg vil ikke anbefale å gjøre det for ofte.
Jeg har sett edle hoder rulle for mindre saker.
Men skulle du ha behov for hjelp eller råd-
- må du ikke nøle med å oppsøke meg før du oppsøker andre.
Store begivenheter, ærerike dager venter den store Kublai.
Seieren over Song-
- har overbevist storkhanen om at hans hær er uovervinnelig.
Hans sverd vil ikke hvile lenge i sin slire.
Snart vil han holde det høyt igjen-
- over skogen av hans faner og flagg.
Yuan-dynastiet står foran en ny triumf.
Jeg bør be Phags-pa innrulle deg i det keiserlige arkiv.
Du blir en ekte lærd.
En lamamunk i Pamir sa jeg kunne reise i sjelen.
Det hjelper å bearbeide notatene.
Jeg hørte lyden av hester.
Vi har fått nye hester fra Shijiazhuang. De er praktfulle.
Det var derfor jeg tenkte på reiser.
Jeg kan nesten lukte veistøvet.
Vil du reise? Er du alt lei av Khanbalik?
Naturligvis ikke. Jeg kjenner ikke Khanbalik bak murene.
Her er alt så stille og rolig.
Så keiserlig.
Det er vanskelig uten noe å gjøre.
Min far og onkel arbeider i det minste med prosjekter, handelsruter...
Kanskje får du også noe snart. Min far har nok planer for deg.
- Hva? - Jeg kan ikke si mer nå.
Phags-pa sier vi skal på et rådsmøte i kveld.
Det ryktes at far planlegger en ny militær aksjon.
Som du kan se, varer ikke fred og orden lenge.
Er du sikker på at jeg også skal dit?
Men det er noen timer til. Kom, jeg fører deg forbi murene.
Dette er et middel mot forgiftning. Se!
Vi har selskap.
Dette er Khanbaliks tak.
Her samles Kinas ledende astronomer-
- for å studere solen og månen og for å tolke stjernene.
Ingen her planlegger bryllup eller forretninger eller reiser-
- uten å studere stjernenes budskap.
Det er vår tur nå.
Er det du som vil rådspørre stjernene?
Nei, jeg vil ikke vite om fremtiden.
Min venn vil spørre hva slags fremtid han får hos oss.
Og om freden vil vare.
Dette er himmelens tegn.
Mørke skyer stiger mot den blå himmelen.
Gudenes mektige vind blåser i seilene.
Du vil se gjennom øyne som ikke ser.
Nattens mørke sønderrives.
Høyt i den stigende sol brenner dragen.
Storkhanens faner blafrer til sjøs.
- Hva betyr det? - Hør!
Det er ikke bra å utfordre stjernenes tålmodighet. La oss gå!
Med disse nålene kan nesten alt kureres.
To familier samles til bryllup.
Den ene familien har mistet en sønn, den andre en datter.
Familiene møtes i bryllup for å samle de døde barnas sjeler.
Når de brenner papirbildene, blir de ett.
Søsknene bringer dem gaver.
De får leker og godterier med seg for alltid.
Dermed bekjemper de døden og dens forsøk-
- på å frata barna livets gleder.
Kom igjen!
Du må be til din gud, som døde på korset.
I dagevis har jeg vært hjemsøkt av drømmer om sorg og pine.
En stor storm truer oss.
Marcos gud har lyttet til dine bønner.
- Han vil også beskytte vår fred. - Fred er ukjent for oss mongoler.
Det er som en illusjon. En drøm som varer natten ut og etterlater anger.
Riket trenger fred, nå som det omfatter hele Kina.
Khanen innser at hans drøm er oppfylt.
Han har fortsatt gamle sår som hans stolthet ikke lar ham glemme.
Jeg har sett tider komme og gå, men-
- det er alltid en ny grense å krysse.
Nytt land å erobre.
Det er et fjernt land, et rike av øyer.
Det sies å være rikt på gull og edelstener.
Han har allerede forsøkt en gang å undertvinge seg det.
- Forsøkt? - Invasjonen var dårlig forberedt.
Dårlig planlegging og uorden var katastrofalt for våre skip.
- Hvilket land var det?
Det kalles Japan-kwo. Noen kaller det Øyriket.
Denne vasen er nydelig, synes du ikke?
Og den også. De er laget av en mann fra disse øyene.
Han ble såret i kamp og ført hit som krigsfange.
Han begynte å modellere ting - dyr, boller og vaser - i fengsel.
Jeg ble imponert over verkene.
Jeg sørget for at han ble frigitt og fikk et atelier.
Denne mannen er alt jeg vet om Japan-kwo.
Beklageligvis er jeg uenig, store Kublai.
Men hvis det er din ordre, mener jeg det er best å slå til mot Kyushu.
Et overraskelsesangrep med 20-30 000 mann.
Mot festningsverkene.
Bølge etter bølge med soldater.
Jeg akter ikke å gjenta feilene.
Første gang virket det lett: Ilandstigning, angrep...
Jeg ble fortalt at de ville være uforberedt, at de kjempet seg imellom.
Så ble vi fanget.
Med deres sverd foran oss og havet bak oss.
Won, min flåteadmiral, har utarbeidet en angrepsplan.
Han kjenner fienden. I Korea har vi i årevis bekjempet japanerne.
De plyndrer våre kyster. Med din hjelp kan vi slå dem.
Dere erobrer Øyriket.
3000 skip -3000! - vil seile fra mine havner.
Store khan, vår hær må kommanderes av en mongol.
General Bayan. Vi må naturligvis være som brødre.
Won kommanderer flåten. Den tapre Argan leder hæren.
Sammen, som brødre, beseirer vi fienden.
Fra Kyushu innleder vi angrep mot de andre øyene.
De er adskilt av havet. Og de må forbli adskilt.
Som to stykker jern-
- før de i smien formes til sverd og slire.
Jeg har sendt utsendinger til keiseren av Japan-kwo og hans regent.
Jeg har krevd underkastelse. Nå må vi vente på svaret.
Japan vil bøye seg.
Selv i det fjerne riket må min seier over Song ha gitt gjenlyd.
Følg meg!
Dsjengis Khans store tre gjenforenes i dag med alle sine grener.
Edle baroner...
Kongen av Korea, vår bror og allierte.
Admiral Won, kommandør for den koreanske flåte-
- bestående av 3000 skip.
Kaidu Khan, min nevø.
Han styrer over de store sentrale steppene.
Bektor Khan, leder for nomadefamiliene i Chandu.
Hans sønn Kasar-
- den beste av våre unge krigere.
Naian, som stammer fra den store Dsjengis-
- min forfar.
Han har valgt en ny gud med et kors som tegn.
En gud langt bortefra.
Og likevel en mektig alliert av det mongolske folk.
De andre kjenner dere alt.
Alle vet hvor mange av våre tapre krigere-
- som ligger ubegravet på bunnen av det japanske hav.
Fornærmelsen mot Dsjengis Khans etterkommere er ennå ikke hevnet.
Mine utsendinger er på vei.
Snart vet vi om de underkaster seg-
- eller ønsker en ny krig.
Store khan, dette er vårt vitne.
En mongol er ingen kriger uten sin hest.
Du mener at du vil kjempe, men bare hvis hesten blir med?
Store khan, Kaidu mener at havet vil lamme hans menn.
Den edle Kaidu og den vise Yeli-Zhu oppfordrer begge til fornuft.
Og fornuft er den største dyd.
Men ingen her er uvitende om de store vanskelighetene som truer vårt rike.
Oversvømmelse, epidemier i nord...
Trusselen om sult i det krigstrette sør.
Krig - selv langt borte - er aldri en løsning.
Det er det hvis belønningen for seier er gull.
Mer gull enn noe rike har kjent.
Hvem har vært og telt opp rikdommen?
Det er japansk jern vi har kjent så langt.
Ikke gull.
Phags-pa, du har sagt at du har trosbrødre på de øyene.
De som dreier troshjulet som du gjør: La oss høre deres visdom!
Kaidus advarsler er rimelige.
Men Ahmeds øyne ser langt.
Det han ser, fyller hjertet med håp.
Kanskje stjernene bør få siste ord.
Siste ord kommer fra min utsending.
Den endelige beslutning er min.
Og bare min.
- Takk, Jacopo. - Jeg foretrekker likevel kumis.
Kan jeg snakke med deg?
- Jeg har en overraskelse. - Hva da?
Vent og se! Noe kinesisk.
- Endelig ute i det fri. - Her kan man puste.
Jeg kjenner følelsen. Iblant holder jeg knapt ut å være innestengt.
Jeg føler meg som en fange i et gullbur.
Jeg har dårlige nyheter. Vi må inn i buret igjen.
Vi er dine fanger, Marco.
Din far er lur som benytter seg av-
- enhver unnskyldning til å forlate Khanbalik.
Hvor er han denne gangen?
Han har reist med båt på kanalen til Tongzhou og Zaidong.
Han venter en last fra India.
Jeg vet du forstår hvordan Kublai glemte mongolenes livsstil.
Han kler seg som en kineser. Med malte negler-
- og hodet parfymert som en kvinne.
Den store Kublai er en vis mann.
Han følger mange skikker og respekterer alle.
Han opptrer på samme måte mot gudene.
Han godtar alle religioner. Om han bare hadde en selv.
Hold din tro for deg selv, Naian, og ditt kors.
Jeg deler Kaidu Khans tro at sjøslag ikke er for mongoler.
Det tror keiserinne Chabi også. Hun sier øyfolket har mange dyder.
- Japan som fiende er et stort tap. - Det er et rikt land.
Det er templer, palasser, selv hus av gull. Og berg av sølv og juveler.
Vet vi det? Du sa selv, Matteo, at ingen kjøpmann har vært der.
Og astrologenes spådommer er usikre.
Astrologer driver med teori, herskere praksis.
Og Ahmed har sine informanter.
- Her er min overraskelse. - Hva er det?
Tråder av hvete og krydder. En kinesisk delikatesse.
- Der. - Det ser ut som kokte bønner.
- Nyt det! - En av våre yndlingsretter.
- Åååå. - Hva har du gjort med det?
Sånn spiser dere det.
Dette er huset til Saiamon, pottemakeren.
Hvem er du?
Jeg er Marco Polo. Jeg tjener storkhanen.
Jeg har sett dine verker.
Mine vaser er mitt liv.
For dem har jeg fått tak over hodet og en bolle ris hver dag.
Sitt her, min venn!
- Kan du arbeide i mørket? - For meg-
- er det ikke noe mørke eller lys. Ingen natt eller dag.
Keiserinne Chabi sa du var såret.
I øynene. Nå ser hendene for meg.
- Kjenner du fru Chabi? - Hun viste meg dine verker.
Nå er de et større mirakel.
Jeg er heldig. For meg finnes intet mørke.
Hendene holder det unna.
Jeg har lært å lese lyder og stemmer.
Jeg liker stemmen din.
Jeg trenger noe fra deg.
De eneste vasene jeg har, er bortbestilt.
- Det er ikke tid. - Jeg kan kjøpe en annen gang.
Jeg vil spørre deg om ditt land, Øyriket.
Hvorfor?
Det er frykt i stemmen din. En trussel.
Nei, et ønske om å lære.
Et ønske om å skille sannhet fra løgn.
Det virker, min venn, som om du er like blind som jeg.
Nå er jeg avhengig av minner.
Mitt folk er delt på mange måter:
Religiøse konflikter, landbesittelser-
- rike menn som er beredt til å kjempe for å få mer.
Så er det de stolte familiene-
- til de krigsherrene vi kaller samuraier.
De er både generøse og grusomme.
Født til å kjempe. De gir aldri opp sverdet.
Den ene mot den andre. Familie mot familie.
Hvordan kan et slikt delt land motstå en mongolsk invasjon?
Disse fingrene er forskjellige, ikke sant? Men se!
Nå utgjør de en neve. Forenet og sterk.
Når mitt land blir angrepet, ender alle stridigheter og krangler.
Alle lystrer stemmen til keiseren og hans regent, shikken-
- og shogunen, hans general.
Det er som om Japan bare har ett hjerte.
Ingen utlending vil noensinne dominere vårt land.
Den eneste dominans vi godtar, er fra vår egen fyrste.
Alle er beredt til å ofre alt for å beskytte vårt land.
Selv i møte med den praktfulle sol.
Hør!
En astrolog leste dette stjernevarselet for meg:
Mørke skyer stiger mot den blå himmelen.
Gudenes mektige vind blåser i seilene.
Du vil se gjennom øyne som ikke ser.
Nattens mørke sønderrives.
Gudenes mektige vind blåser i seilene.
Høyt i den stigende sol brenner dragen.
Storkhanens faner blafrer til sjøs.
Det er en storm som bare gudene kan slippe løs.
Vi kaller den kamikaze, gudenes vind.
Den slipper løs alle havets demoner.
Kublais flagg vil bli svelget av rasende bølger.
På bunnen av Ariakehavet vil de blafre i de dødelige strømmene.
Gå til khanen, motarbeid hans ambisjon. Jeg ser for mange døde.
Måtte fornuften seire.
Tvil, usikkerhet, diskusjoner... Alt det er tilbakelagt nå.
Keiseren av Japan-kwo har gitt sitt svar.
Mine utsendinger er halshugget.
Det gjenstår bare ett valg: krig.
Krig til fienden er utryddet og alle hans forsvarsstillinger tilintetgjort.
Kublai, ikke lytt bare til vredens stemme.
Vi er alle beredt til å kjempe for deg mot vår fiende.
Men vi vil ikke kjempe mot fornuften.
- Vi må vurdere og diskutere mer. - Jeg ber deg: Lytt til dem, store khan!
Tilgi meg, store khan, edle herrer!
Jeg vet det ikke angår meg, men også stjernene er imot dette tiltaket.
- En astrolog har fortalt... - Det er nok fra alle.
Jeg har fått nok av ordkløveri og forsiktighet.
Det finnes andre ord for frykt og feighet.
Dere sier dere vil kjempe, men ikke til sjøs.
Men den verden Gud ga mongolene, består av jord OG vann.
Den edle Argan og admiral Won vil dele kommandoen.
De vil lede våre tropper til seier.
Vårt svar til Japan-kwo er krig.
Krig.
Jeg vil ha det varmt med nellik.
Og hvordan har herrens mage det i dag? Og hans ben?
Min kinesiske lege, med sin yin og yang, påfører smerte for å fjerne den.
En svært intelligent metode.
Jeg vil alltid huske første gang jeg så ditt hår som dette.
Slått ut som en ravns vinger.
"Håret ditt er vakrere enn min hests man," sa du.
Fra en mongol finnes ikke noe større kompliment.
Jeg har oversett deg, Chabi.
Jeg har vært for opptatt av statssaker, med planer.
Det er mye bitterhet i livet.
Vår sønn Chinkin hevet stemmen mot meg i dag.
Jeg bekymrer meg for vår sønn. Han blir svakere med tiden.
Han later til å være truet av sykdommen.
Jeg vet det. Jeg har valgt ikke å straffe ham.
Men jeg måtte gjøre et vanskelig valg i dag.
Om Japan-kwo?
Blir det en ny krig?
Her.
Japan-kwo har spilt mer blod.
De har halshugget våre fredsutsendinger.
Ja, fred. Jeg bad dem kapitulere fredelig.
Jeg var generøs. Det skulle ha vært en enkel erobring.
Du begynner å bli gammel som snakker om lette erobringer.
Det vanskelige er å krysse havet. Så er det lett.
- Hvis... - Hvis hva?
Hvis gudene står meg bi.
Også din gud.
Det var en tid da din mongolske sjel påkalte himmelens guder.
Før du valgte å kalle det overtro.
Da var jeg ung, og forelsket i deg, som en uskyldig fole.
Påkall dem igjen for meg! Som i gamle dager.
Jeg stoler ikke på astrologene.
Japan-kwos stjerner er for høyt oppe for deres trette øyne.
Les for meg, Chabi, i mønsteret til den spilte melken!
Hva viser det? Hva sier det?
Det sier du vil bygge en stor flåte med skip.
Og seile mot Japan-kwo.
Det visste jeg alt. Men hva mer? Hva betyr dette?
Det betyr at der det er melk og katt-
- vil de to omgås. - Men hvem er katten?
Når mennesker handler, spilles noe.
Melk eller blod eller frø.
Så kommer katten fra oven. Du spør hvem som er katten.
Spør katten, og den sier det ikke, selv om den vet best.
Kan du tolke denne gåten, Kublai?
Jeg bad om hjelp, Chabi.
Det er ikke fornuftig å søke å kjenne fremtiden.
Min mor sa at katten var Gud. Eller tiden. Eller historien.
Du er bare den som spiller melk.
Følg mitt råd, Kublai! Hold deg unna Japan-kwo!
Jeg ville snakke med deg selv.
Khanen ble imponert over deg. Du vant hans respekt og kjærlighet.
Men du har selv sett hvor uforutsigbar og farlig hans vrede kan være.
Han er rasende. Han mistenker deg for å påvirke Chinkin.
Jeg skal være åpen, og regner med at du er diskret.
Phags-pa har besluttet at du avleder Chinkin fra hans plikter.
At du forgifter ham med ideer som er fremmede for mongoler.
Ideer like fremmede som du selv. Jeg vet det ikke er sant.
Khanen foreslår at du forlater Khanbalik en stund.
Han vil sende deg nordover, der du alt har venner.
Jeg har fått ham til å gi deg viktigere oppgaver i sør.
Jeg regner med at din far er enig.
Du har ikke prøvd å skjule din trang til å reise igjen.
Dette vil gi deg mulighet til å utnytte dine observasjonsevner-
- som khanen verdsetter så høyt. - På hvilken måte?
Du blir med en gruppe av mine skatteinnkrevere-
- og utarbeider et skattemanntall fra Hanzhou til Yanzhou.
Jeg har ingen erfaring med skatter og kjenner ikke områdene.
Din onkel Matteo blir med.
Han skulle være en nyttig følgesvenn og rådgiver.
Hans handelserfaring vil hjelpe deg å vurdere og bedømme.
Husk hva som er skjedd!
Bruk dine naturlige gaver, men unngå overdreven iver.
Og vær forsiktig! Det går rykter om uro i Yanzhou.
Jeg kjenner guvernøren av Yanzhou godt.
Merkelig nok kan manglende erfaring iblant være nyttig.
Da graver man ikke for dypt og fortaper seg i skyggene.
Når øyeblikket er inne, forstår du det bedre.
Nå er det viktig å ha to ting klart for seg:
Rikets skattebeholdning er liten. Betalinger fra alle kilder trengs.
Og du må unngå å stole for mye på folk.
Også på dem som later til å være venner.
Heldigvis kjenner jeg skatteinnkreveren i Yanzhou.
Han gir deg gjerne råd. Han heter Talib. Stol på ham!
- Når drar vi? - I morgen tidlig.
Khanen er orientert om alt. Du er fritatt for formell audiens.
Han har for mye å tenke på.
Jeg hører prins Chinkin er syk. Det var så mye håp.
Vi kan håpe, men Gud bestemmer. Vi kan bare være hans tjenere.
Jeg er takknemlig, og jeg håper min sønn viser seg tilliten verdig.
Det blir en verdifull erfaring.
Syden er rik og full av uutforskede handelsruter.
Og jeg har hørt om noen vise menn som bor i åsene der.
De skal ha klart å gjøre alle metaller til gull.
Du må love å fortelle meg først om du skulle lære en slik hemmelighet.
Da ville alle våre problemer være løst.
I en kinesisk tegning avslører kunstneren tigerens skjønnhet.
Ikke dens blodtørstighet.
For ham er et tre alle trær. En blomst er alle blomster.
Jeg tror bare kineserne forstår dette fullt ut.
Jeg forstår det.
Kanskje jeg også er kinesisk.
Jeg går glipp av undervisningen en stund.
- Jeg blir sendt på reise. - Jeg vet det. Sørover.
Jeg skal overvære skatteinnkreving.
Ahmed mener jeg bør holde meg unna Khanbalik en stund.
De vil skille oss fra hverandre.
For Ahmed og Phags-pa gjelder:
Jo lenger unna Khanbalik, far og meg du er, jo bedre.
- Hvorfor? - Det sa jeg jo.
Han er redd for at din innflytelse på mor vil få storkhanen og meg-
- til å gå over til din religion.
- Jeg skulle ønske jeg forstod ham. - Det er enkelt. Han er fanatisk.
Han hviler ikke før buddhismen er vår statsreligion.
For ham rettferdiggjør det alt.
Hjelp meg!
Ikke beveg deg! Hvile er den beste medisin.
Bare noen få trinn. Til det treet der.
Maktspillet er mye sterkere enn oss, Marco.
Ahmed sender deg sørover. Phags-pa er enig i beslutningen.
Her er de to rivalene enige.
For dem er du bare en brikke i spillet.
Hvem vet hvem som har mest å vinne på å flytte deg?
Men husk: Brikken er den siste som finner det ut.
- Jeg skulle ønske jeg kunne bli med. - Jeg også.
Når jeg er tilbake, er du frisk igjen.
Når en mongolhøvdings dager, eller hans sønns, er talte,
- føres han til et tre og stilles mot det-
- slik at man kan måle hans kropp.
Så hules treet ut.
Når høvdingen dør, vil stammen bevare hans kropp langt nede i jorden.
Et nytt tre, ungt og sterkt, blir plantet på hans umerkede grav.
Min far har bestemt at jeg skal bo i Chandu.
Han mener den landlige luften vil gjøre meg godt.
Han har også valgt en ny brud for meg.
Men jeg tror jeg allerede har funnet mitt tre.
Kokachin, min kommende brud.
Et symbol på ungdom og livsglede.
Nå må jeg late som jeg er en mann som snart blir bedre-
- og tror han kan bygge en fremtid.
Tekst: Jan-Tore Egge www.nobleentertainment.com, 2008